Союзмултфилм представя
Мечо Пух отива на гости
Глава 2 - В която Пух отива на гости и попада натясно.
Веднъж сутрин, когато закуска отдавна свърши,
а обяд още не започна,
Мечо Пух без бързане се разхождаше с приятеля си — Прасчо,
и пишеше нова песничка.
- Не, не така...
Не, пак не.
Да не отидем ли на гости? - На гости ли?
Да, просто си помислих: да не отидем ли на гости, да си хапнем малко?
- Кой отива на гости сутринта?
Почакай, почакай...
Кой отива на гости сутрин рано...
Който отива на гости сутрин е много-много мъдър!
И всички знаят - тарам-парам! - точно за това си е сутрин!
- Точно затова си е сутрин!
А къде отиваме? - При теб, разбира се.
- Скучно е през вечер - гостоприемниците зяпат!
Но ако гостите пристигат сутрин, такова не се случва!
- Такова не се случва!
- А имаш ли нещо за ядене? - Имам още едно балонче.
- Не, хайде да не отиваме при теб.
Излиза, че аз отивам на гости, а ти не отиваш.
- Тогава ще отиваме при теб.
- Ако гостите пристигат рано, няма накъде да бързат.
Гостоприемниците крещят "Ура!" - много са щастливи.
- Много са щастливи!
- Почакай, а сега излиза, че аз не отивам на гости?
- И какво ще правим?
Пух, измислих нещо! Хайде да отидем при някой друг.
- Не е случайно, че точно сутрин слънцето пристига на гости при нас!
Винаги ходете на гости рано сутрин!
Така... Ако зная нещо за нещата,
тази дупка е леговище. А леговище значи Зайо.
А Зайо значи подходяща компания.
А подходяща компания е такава компания,
която може да ни даде нещо за ядене.
Ей, има ли някой в къщи?
Питам, има ли някой в къщи? - Не!
Няма защо да крещиш толкова! Чух те много добре още първия път.
- Извинете, съвсем никой ли няма? - Съвсем никой.
- Не може да бъде. Трябва да има някой там.
Трябва да има някой, който да каже "съвсем никой".
Чуй, Зайо, ти ли си по някаква случайност?
- Не, не съм аз.
- Добре, но бъдете така любезен да ми кажете къде е Зайо.
- Той е отишъл да види своя приятел Мечо Пух.
- Но това съм аз!
- Кой "аз"? Има различни "аз".
- Аз значи аз, Мечо Пух. - Сигурен ли си?
- Разбира се!
- Да, действително, това е Мечо Пух. А това кой е?
- Това е Прасчо.
- Наистина, това е Прасчо. Добре, тогава заповядайте вътре.
Между другото, тук е написано "избършете краката си".
- "Из-бър-ше-те"... Аха, разбрах.
Ходене на гости не е толкова лесно.
Когато влизаме, преструвай се, че не искаме нищо.
Здравей, Зайо! Случайно минавахме наблизо...
- Може би ще влезеш най-сетне? Аки си "случайно минавал наблизо".
- Ах, да!
Ами, както казах,
случайно минавахме наблизо и си помислихме, дай да го посетим..
...Зайо.
Пух вече започваше да се тревожи, но Зайо беше много умен
и сам разбра, че сега е време да похапнат малко.
- Мивката е там.
Какво да ти сложа? Мед или кондензирано мляко?
- Искаш мед или и двете?
И двете, и може без хляб.
- Добре, трябва да тръгваме.
- Никой не тръгва веднага. Не е учтиво.
- Тръгвате ли вече?
- Да, време е. Всичко добро.
Довиждане. Много благодаря. - Много благодаря!
- Добре, ако не искате нищо друго...
- А има още нещо?
- Бързаш ли някъде? - Не.
До петък съвършено съм свободен.
- Добре, хайде да престоим още малко.
И те престояха още малко.
И след това още малко.
И още малко.
И само още малко.
Докато, за съжаление, изобщо нищо не остана.
Но внезапно, Пух си спомни за една много важна работа.
- Да, трябва да тръгваме.
Бихме могли, разбира се, да престоим още малко...
- Не. Ами, казано честно, и аз щях да тръгвам.
- Добре, тогава тръгваме.
- Довиждане. - Всичко добро!
- Благодаря! - Няма защо!
- Наздраве. - Наздраве!
- Довиждане! - Довиждане!
- Благодаря, много благодаря. - Удоволствието е мое!
- Добре, тръгваме.
Оле-ле! По-добре да пълзя обратно.
Не, по-добре напред... Или обратно...
Помогнете! Спасете!
- Оле-ле-ле-ле! - Пух, Пух!
- Помогнете! Спасете! - Пух, какво ти се е случило?
- Спасете! Помогнете! - Хей, ти май се заклещи?
- Ами... не... просто почивам си.
- Я си подай лапата. Дръпни, Прасчо!
- Оле-ле! Боли! - Никакво съмнение, той е заклещен.
- Това стано защото някой има твърде тесни врати!
- Не, това стана защото някой яде твърде много!
- И какво ще правим? - "Какво ще правим"? Нищо.
Ще чакаме, докато той отслабне. - А колко ще трае това чакане?
- Една седмица.
- Колко?! - Една седмица, не по-малко!
- Ох! Мисля, че отслабнах.
По-бързо, изваждайте ме оттук!
След като Пух беше на гости,
той разбра, че може би не трябва да оставаш твърде дълго
ако не искаш да попаднеш натясно.
А какво си помисли Зайо? Никой не разбра.
Защото той беше много учтив.
Живее си добре този Мечо Пух! Затова пее тези песни гласно!
И с какво е зает е все едно, докато не отслабне,
а той няма да отслабне... Никога! Да!
Край
Субтитри: Жукороп Базирано на превод от Вера Славова Януари 7, 2022